Onkel Jonathan...
Kom og bli med meg.
La oss ha det gøy for en forandring.
Bibel?
Tusen takk.
Bibel?
Nei min herre, det er ikke noe monster.
Det er en hybrid.
Hodet kom fra den russiske fronten - 1915.
Armene er wienske - 1917.
Hofter er fransk
Dette benet er rumensk og det andre serbisk - 1916.
- Tidene er harde. - Sant.
Likevel, det eneste som det ikke er mangel på i øyeblikket, er lik?
Sikkert, sir.
- Herr Schiele? - Ja?
Vil du vennligst følge meg.
En, To, En To...
Herr Schiele. Denne veien.
Det er ingen her?
De er alle borte.
Virkelig?
- Selv Midi? - Selv Fraulein Floge.
Gustav?
Gustav, det er meg.
Blomster.
Så forferdelig...
På grunn av været har de besluttet å avbryte Primavesis maskeradeball.
Greit.
Det er nok for i dag.
Men kom ned. Det er litt mat og drikke på kjøkkenet, takk.
Takk. Takk, hr. Klimt.
Jeg ville ha jobbet lengre, men jeg har en avtale - takk for i dag.
Hva med deg?
Hva med meg?
- Keisermelange. - Franziskaner.
Ta med det vanlige.
- En tafelspitz. - Som vanlig.
- Gugelhupf. - Som vanlig.
- Maria Theresa Cafe - Som vanlig.
- Melange... Kaisermelange. - Som vanlig.
- Hva en rumpus. - Hva skjer?
En forsoningsmiddag -
- mellom Herr Jodls tilhengere og Herr Wickhoffs tilhengere.
Og selvfølgelig medlemmene av akademiet. De du kjenner godt Herr Klimt.
Ja, men for meg lyder de alle sammen.
Som om de falt gjennom trompeter.
- Hvordan skiller du dem fra hverandre? - Lett...
Til tross for hans navn, Herr Jodl mener at det eksisterer en enkel -
- og unik form for estetisk skjønnhet.
Gjør han nå?
I hans syn har skjemaet ingen betydning så lenge det er skjønnhet.
Herr Vickhoff argumenterer derimot for at hver epoke har sitt eget skjønnskonsept.
Et konsept som endres ettersom æra endres.
For ham er ingenting stygt. Det avhenger bare av epoken.
Og akademikerne?
De tror at når Herr Raphael døde, døde skjønnhet sammen med ham.
Men alt var reinspikka moro, men det var før Herr Loos kom opp.
Her er Klimt en moderne ornamentalist.
En ekte patologisk sak.
Han slutter aldri å bytte stiler.
- Hva foreslår du i stedet? - Les artiklene mine.
Glem det.
Se på dette speilet. Jeg mener å se på det, ikke inn i det.
Hvilket formål tjener det?
Å justere ens hatt, en cravatte, en leppestift...
Som lar meg minne deg om, er alle ornamenter.
Se nå på gullrammen. Hvilket formål tjener det?
Jeg vil fortelle deg. Det tjener til å gi jobb?
- meningsløst, uproduktivt arbeid - til håndverkere.
Det er akkurat det jeg snakker om.
Rammen er ubrukelig, derfor inexpressiv.
Speilet er derfor nyttig.
Derfor uttrykksfulle og derfor vakre.
Det du sa er bare dekorativ.
Derfor er det ubrukelig og derfor er det stygt.
Men denne kaken har tillatt meg å stenge munnen din.
Derfor er det nyttig det er uttrykksfulle, og fremfor alt er det vakkert.
Deg tilgir jeg, hr. Klimt.
Og vet du hvorfor jeg tilgi deg?
Fordi ihvertfall dine malerier er seksuelle, som all kunst burde være.
Korsfestelsen for eksempel.
Nå, hva kan være mer seksuelt enn korsfestelsen?
Unnskyld meg.
Jeg beklager.
Beklager at jeg er så sen. Jeg har nettopp kommet fra departementet.
Hartel?
Ja.
Så hva må ministeren si for seg selv.
Han må fortsatt være i en sjokkstilstand jeg antar.
Han er ikke det verste du vet?
Så, vil det være en skandale eller ikke?
Kanskje ikke.
Virkelig?
Ministeren sa at han for øyeblikket støtter Klimt.
Etter Paris, hvem vet?
Hvis alt går bra, blir det ingen skandale.
Så alt avhenger av dommen av Paris...
Gud, det er patetisk.
Snakker du om Paris, har du pakket?
Min mor vil gjøre det for meg.
Naturlig.
Alle er her. Selv Jodl.
Den fyren fortjener å få sitt ansikt ødelagt.
Men han er med Wickhoff. Jeg trodde ikke de tålte hverandre.
Vet du hva Jodl sa?
Vi er ikke mot naken kunst. Vi er ikke mot fri kunst.
Men vi er mot heslig kunst.
Og han sitter under våre neser rett her borte.
Jeg har lyst til å smadre ansiktet hans.
Nei nei nei. Du vil ikke gjøre noe av det.
Og vår gode venn, Klimt...
- Hva tenker han på å gjøre? - Ingenting.
- Klimt drikker sin kaffe. - Å la dem være alene.
Hvor skal du?
Å spy.
Jeg skal kaste opp.
Herr Klimt.
Hvis alt går bra i Paris.
Herr Klimt.
- Blomster. - Hva?
Blomster.
Et ødelagt speil.
Vel, jeg må si det tjuende århundre starter godt.
Et helt århundre med uflaks.
Hva skjer?
Du er kjent. Visste du ikke?
Det kan skje med hvem som helst.
Nei, jeg tuller.
Nei, jeg snakket om speilet
Jeg stod foran det, og noen spurte meg hvordan jeg nyter Paris.
Og jeg sa ett eller annet.
Og speilet knuste.
Hva skjedde egentlig?
Jeg snakket med Klimt og spurte ham om han savnet Wien.
Han sa ikke Wien, men blomstene.
Da han sa blomster, spredte speilet.
Le tout Paris.
Det er Rodin. Så kom han tross alt.
Og Mucha og Herr Stuck.
Jeg trenger et glass vann.
PARIS - VERDENSUTSTILLINGEN
Deg igjen.
Åh. du kjenner meg. Jeg er smigret.
Vanligvis kjenner ingen noen tjenestemenn. I hvert fall ikke de mindre.
La meg introdusere meg selv.
Sekretær for den østerrikske ambassadens konsulære tjeneste.
Tredje sekretær.
I evighet.
I min alder lærer man å glemme alt om forfremmelse.
Likevel beæret for å gjøre ditt bekjentskap.
Jeg er en stor beundrer av deg.
Burgtheater. For en forbløffende prestasjon.
Det er en jævla bryllupskake laget av dritt!
Ja, jeg har hørt at språket ditt var litt... skal vi si på den salte siden
Det er det eneste språket jeg kan.
Ikke sant, jeg er sikker.
Men jeg ville ikke drømme om å motsette meg en kunstner.
Eller kanskje du bare er en av de menneskene som faktisk liker bryllupskaker.
Vel, du sier det med forakt,
Men etter alt er det bryllupskaker som følger monumenter, ikke omvendt.
Jeg trenger et glass vann.
Hvor forsvant du hen?
Alle ser etter deg. Ministeren er der.
Alle er der, unntatt deg.
Jeg har inntrykk av at Herr Klimt er uvitende om hva som venter på ham.
Østerrike min kjære Herr Klimt.
Østerrike er blitt æret. Du har vunnet gullmedaljen.
Jeg visste det.
Oh, skitt!
Hr. Klimt, du overdriver.
Herr Klimt.
Du kjenner ikke meg... eller, du kjenner meg ikke igjen.
Jeg er... Jeg var datteren til husholdersken din.
Jeg var forelsket i deg som barn.
Det var jeg som åpnet døren for deg den tiden du glemte nøklene til leiligheten din.
Det var jeg som kjørte etter deg når du gikk tur til fornøyelsesparken.
Det er jeg... det var jeg som var moren til din sønn Andreas.
Damer og herrer!
Oppmerksomhet takk.
Jeg vil gjerne kunngjøre en stor overraskelse fra ledelsen av utstillingen.
Gustav Klimt møter Lea De Castro
Mine damer og herrer, vil dere ønske velkommen den store tryllekunstneren
Monsieur Melies og hans to svært talentfulle skuespillere.
Du er ikke fornærmet håper jeg?
Fornærmet? Nei. Tvert imot.
Nøt du filmen?
Jeg syntes den var bemerkelsesverdig. Mine gratulasjoner.
Det er Monsieur Melies du bør gratulere.
Monsieur Melies, det er en stor ære.
Å, det var ingenting. Vi sydde det sammen i forrige uke.
Hvordan likte du Lea?
Hun kunne sjarmere fuglene ut av trærne.
Jeg håper du aksepterer å male portrettet mitt.
Ja det vil jeg gjerne.
Fortell meg hva synes du om Lea?
Hun kunne sjarmere trærne selv.
Hvis du liker denne, vil du like den virkelige Lea enda bedre.
Unnskyld?
Ikke bekymre deg Monsieur Klimt. Den virkelige er ikke i nærheten så ekte som den falske.
Du liker henne, ikke sant?
Ja, du liker henne.
Du sa alltid at for å kunne jobbe må du ha en modell innenfor armens rekkevidde,
hvis jeg kan si det sånn.
Likevel kan du plutselig tegne henne etter hjertet.
Utenat.
Vel vel.
Lille Gustl snakker fransk.
For en overraskelse!
Nei, Midi.
Nei, ikke deg.
Du er vakker, men...
Men hva?
Melding til Mister Klimt.
Underskriv her, vær så snill.
- Er det fra henne? - Det er fra noen.
Et rendez-vous. I kveld?
Jeg skal møte noen nede.
De venter deg i Wien.
Det vet jeg også.
Du skal fortsette å bo i Paris, ikke sant?
Jeg vet ikke.
Gustl, jeg reiser i morgen.
Uten meg.
Jeg må gå til butikken.
Snakker om solen, har jeg vist deg mine nyeste modeller?
Nei, jeg vil gjerne se dem.
Gustl... du vil fortelle meg alt?
Jeg lover.
Hver detalj?
Alle.
- Hva? Du! - Til tjeneste.
Du må unnskylde meg, jeg er på vei til en romantisk tildeling.
Vognen er utenfor.
- Hvem er du? - Den ydmyke tjeneren din.
Jeg trenger ikke en tjener.
Vet du hva de kaller Paris?
Det nye Babylon.
Det er en forførende by, men også en farlig en.
Jeg skjønner. Så du skal chaperone meg, antar jeg.
Hva om det er omvendt?
Jeg har mine ressurser.
- Var det ambassaden som sendte deg? - Nei.
Fra personen som du nettopp mottok beskjeden fra..
- Den falske Lea. - Falsk, sant, betyr det egentlig noe?
Ok, Gaston. Vi er klare.
Med en gang, Monsieur.
Egentlig har jeg flere forskjellige hatter.
På den kulturelle delen av ambassaden blir vi beskjedent omtalt.
Men jeg kommer forbi.
Lea, den falske Lea er hun rik?
Den falske, nei. Den virkelige, ja.
Hun har en rik sukker-pappa.
En sukker pappa! Naturligvis!
Her er vi.
Jeg ser at jeg overlater deg i gode hender.
- Ha det gøy. - Du forlater meg?
Oppdrag utført.
Monsieur, hvis du vennligst vil følge meg.
Sir, kan jeg spørre hva dette dreier seg om?
Sir!
Sir, kan jeg spørre hva dette dreier seg om?
Sir?
Sir, jeg stilte deg et spørsmål.
Jeg har ikke lov til å si noe, sir.
Jeg beklager.
- Du. - Ja, det er meg.
De fortalte meg at du er en av de mennene som liker kvinnene sine nakne.
Det er ikke alltid tilfelle du vet?
Her i Frankrike er nuditt ikke lenger 'comme il faut'.
Whisky?
I øyeblikket er whisky alt raseriet i Paris.
Men som du sikkert vet endrer "raseriet" seg raskt i denne byen.
For seks måneder siden var det port med et skvett av bitter.
Og i fjor var det jordbær og champagne.
Men det er nok sladder.
Skal vi komme oss ned til forretninger?
Du sa offentlig, at du ville være glad for å male portrettet mitt.
Jeg kan nesten ikke tro det.
Tro det mademoiselle. Tro det.
Hva tror du?
Hertugen Wolff Helenia elsker det.
Hvem?
En venn.
En veldig kjære venn.
La oss si en intim venn.
Og han er i Paris akkurat for øyeblikket.
Hvem vet?
Hertugen er en globetrotter.
Er ikke du "tro på globen" med ham?
Noen ganger gjør jeg det. Noen ganger gjør jeg det ikke.
Av natur er han en kunstner.
En kunstner som bare ikke har noe talent.
Så i stedet for å male meg selv, -
- oppfordrer han andre talentfulle artister til å gjøre det for ham.
Jeg skjønner.
Du har ikke fortalt meg hva du synes om denne Whistler.
Hvis det ikke var morsomt, ville det være latterlig.
Du har en grusom strek.
Jeg liker kunstens grusomhet.
Det har en tendens til å ha en bitter søt ettersmak.
Og det blandes godt med svetten din.
Morsomt, det er lukt av hester med deg.
Men jeg oppdager også et snev av epler, ikke?
Hvor utålmodig er du!
Ikke fortell meg at du har fått en annen avtale.
Nei nei.
Jeg elsker deg.
Hva? Kjærlighet ved første blikk?
Ja. Ja.
Vær forsiktig. Kjærlighet ved første øyekast overlever ikke alltid den andre.
Vi bærer på himmelen som et par bumpkins.
Men jeg personlig foretrekker å elske som det var gjennom de riktige kanalene.
Du kan ikke nekte for at han har sjarm.
Jeg kaller det en nerve.
Hun er ikke dårlig.
Hun er ikke dårlig i det hele tatt.
Du tror det?
Jeg finner henne litt stiv.
Vel, ikke glem, det er ikke så lett.
Han er ihvertfall en rask arbeider.
Er han av bondestanden?
Jeg har ingen anelse.
Min kjære, jeg frykter at det er din tur nå. Gå.
Gå gå gå.
Jeg håper jeg ikke lot deg vente.
Nei, tvert imot.
Men jeg lurer på hvordan du klarte å endre hårstilen din så fort.
Med mindre selvfølgelig... -
- du ikke er den virkelige.
Menn! Hvorfor trenger du alltid bevis?
Alltid trenger bevis.
Det er ikke deg, er det?
Hva er jeg ikke?
Lea.
Lea De Castro.
Ikke fortell meg at du har snakket med den stakkars lille jenta som later til å være meg.
Jeg er blitt fortalt at du så filmen hun er med i.
Er hun noe bra?
Tror du meg nå.
Jeg tror.
Du ga meg et løfte om å male portrettet mitt.
Jeg forventer at du holder det.
Egentlig vil jeg ha to portretter.
Et som jeg er påkledd.
Og det andre hvor jeg er helt naken.
Eller helt nude.
På meg virker det som det bare er deg, -
- som vil være i stand til å male meg påkledd -
på en slik måte at folk ville tro at jeg var naken.
Og male meg naken på en slik måte, -
- at folk ikke ville se min nakenhet i det hele tatt, men...
... vel, noe annet.
Hva annet?
Så hvor lang tid vil det ta deg...?
En uke?
To uker?
For øyeblikket kan jeg egentlig ikke gi deg for mye tid.
To uker er langt fra nok.
Vi kan starte i morgen.
Det du gjorde er veldig vakkert.
Veldig vakker.
Og veldig rart.
WIEN - LØSRIVELSE
Mannen har mot, jeg skal gi ham det.
Det er lett hvis du får godt betalt.
Å nei, du kan se at han virkelig har jobbet.
Og det er alt han kan vise for det?
Vel, du kan ikke lage en omelett uten å knuse egg.
Det han gjør er å knuse egg uten å lage en omelett.
... Herr Klimt
Herr minister. Hva tror du?
Å jeg...
Jeg synes det er veldig overraskende.
Ja. Faktisk er dette ordet; overraskende å ta.
Men vi snakker om det senere.
Vi har en lang prat om det bare vi to av oss.
Hva er forskjellen mellom karikatur og allegorie?
Ifølge Herr Klimt er det ingen forskjell.
Hva sier du, professor?
Jeg vil argumentere for at hvis det er misbruk, er det ikke av antichronics, men av antipopeics.
Ærlig sekretær.
Sekundær sekretær... Siden forrige uke.
Som franskmenn sier 'Ca s'arrose'.
Ca s'arrose. Din gode helse.
Og din.
Ikke alle er glade.
De fleste er rasende.
Ikke meg. Men så bor jeg i Paris.
Der arbeidet ditt ville bli betraktet som poetisk. Sjarmerende poetisk. Her er det dekadent.
Jeg skulle ønske jeg var i Paris.
Ikke skjul deg selv.
Her er dekadent synonymt med diabolikal.
I Paris betyr det bare frekt.
Du vet Herr Klimt... Jeg har vært rundt.
Og jeg kan forsikre deg om at det er en triumf.
Det er en triumf som i øyeblikket også kan føles som et nederlag.
Men det er en triumf, uansett.
Har du sett Lea?
Hun er bekymret for maleriet.
- Går det fremover? - Jeg har ikke hatt tid.
Jeg skjønner. Vi vil...
Hun venter på at du skal ta kontakt med henne.
Og hun er ganske villig til å komme til deg.
Så snart portretten er ferdig.
Det er ikke et portrett. Det er en allegori.
Jeg frykter at det kommer til å være en ubehagelig overraskelse for Mademoiselle de Castro.
Hva synes du om mine allegorier?
Enda en annen abrupt endring av emne?
Jeg tror de er poetiske. Sjarmerende poetisk.
Takk skal du ha.
Klimt, jeg har lett etter deg.
Hva tror du?
Hva synes jeg?
Jeg synes det er vakkert. Sublime, revolusjonerende.
Men det er ikke det jeg har kommet for å snakke med deg om.
Jeg har hørt fra mine informanter at du har problemer, -
- store problemer.
Dine malerier blir sannsynligvis avvist.
Det er til og med snakk om en skandale.
To skandaler - fordi jeg skal ta dem tilbake.
Stjele maleriene?
Det gir ikke mening. De er ikke lenger dine.
De var det en gang, og de vil bli det igjen.
Du kommer virkelig til å komme i trøbbel, vet du.
I et hvert tilfelle. Uansett hva som skjer, har du min støtte.
Berta, Berta Zuckerkandl.
Jeg så etter deg.
Unnskyld, vær så snill.
Mange unnskyldninger, men jeg må gå.
Så, du må høre hva jeg nettopp har hørt.
To hundre signaturer.
Hvert ornament er i seg selv en form for uttrykk.
Og selve uttrykket...
Frau Zuckerkandl er en veldig kraftig kvinne.
Gratulerer. Dette betyr at pressen kommer til å komme bak deg.
Du er trygg.
Du tror det?
Våre kjære akademikere har et veldig kort minne.
Alas for dem, men bra for deg.
For de kommer til å angripe deg på hver front.
Som jeg må fortelle deg også er et godt tegn.
Akademiet avskyr deg -
- men Herr Kraus for sin del avgrenser både deg og Akademiet.
Filistene vil være oppe i armer, -
- så vil Herr Loos motvirke angrepet ved å si at de er den virkelige skandalen.
Og med enhver flaks finner du deg selv midt i den mest gudskrekkelige stanken...
Jeg gjentar, gratulerer.
Fortell Lea at jeg kommer for å se henne snart.
Endring av emne.
Faktisk så tror jeg ikke at hun er i Paris for øyeblikket.
Gustav? Gustl, snakker du med deg selv?
Nei... Nei, jeg snakket med noen.
Vel, ministeren er rasende.
Det er jeg også.
Han har skiftet side for øyeblikket, han er...
Han er mot oss.
Og så?
Gustl, du gjør det ikke lett.
Jeg beklager.
Utstillingen var det en suksess?
Vel, hvis du måler suksessen for en slik begivenhet -
av antall besøkende som husker å ta av seg hattene...
Jeg ville si det var en katastrofe.
Nei nei nei. Nei, nei, stopp det.
Nei, la meg .. la meg gå.
Stopp.
Vi innløser Østerrike.
Klimt. Klimt.
Hartel.
Du er den eneste.
Den eneste som har noen grunn til å klage.
Alle de Jodl er, de Loos er...
- Et øyeblikk! Vi er politiet... - Hva... en haug med...
Herr minister... La oss følge med deg hjem?
- Utelukket. - Kom igjen.
Jeg blir med min venn Klimt.
Hvorfor satte jeg ikke opp en kamp for deg?
Kom igjen min gamle venn, la oss få oss en, for veien.
Jeg vet et sted ikke... ikke langt fra her.
Å, Deres Excellence, hvilken ære.
Vi så at lyset var på og så bestemte vi oss for å komme opp og si god kveld.
En fantastisk idé.
Ah Herr Klimt, vi har ikke sett deg på en stund.
Har du reservert?
Nei, det har vi ikke. Jeg er redd for at vi er uforglemmelig for øyeblikket.
Jeg er sikker på at vi vil finne noe for deg.
Selv om vi er ganske overfylte i kveld.
Herr Adler og hans venner er i din faste salong, Herr Klimt.
Og den russiske og den thailandske salongen er også opptatt.
- Hva med persisk salong? - Åh, jeg er redd italienerne har den.
- Men hva med den vestlige salongen? - Nei, det kommer ikke på tale.
Da gjenstår bare den afrikanske salongen?
Det er utmerket!
Du kjenner reglene for den salongen?
Selvfølgelig, selvsagt. Jeg elsker dem!
Allegories, Schmallegories, ring dem etter hva du vil.
Men all denne nakenheten... hva tenkte du på?
Historien om kunst er også nakenhetens historie.
Ok. Ok, men det er regler.
Regler for representasjon... Og du vet reglene...
Du vet hva du kan vise og hva du ikke kan vise.
Var du virkelig nødt til å bryte hver eneste?
Så du på formen? Slangen Legeia...
Grunnleggeren av medisin.
Livssyklus syklus.
Ja, men du sa ikke noe...
Jeg er en maler. Jeg er ikke en faens kritiker!
Herr Klimt.
Skal du ikke si god natt til datteren din?
God kveld, Herr Klimt.
Jeg beundrer arbeidet ditt.
Hvordan går det?
Hvordan er skolen?
Det er ingen skole.
Hvor veldig du.
- Barn over alt. - Det er Klimt med ministeren.
Død til dekadenter.
Død til moroner!
- Lenge leve republikken! - Lenge leve Balkanere!
Lenge leve horene!
Fort... velg den du vil ha.
Jeg skal bli hos datteren din.
Er hun virkelig din datter?
Jeg antar at hun er, jeg vet ikke.
Jeg vil ha denne og denne og denne.
Jeg ser at dere fire skal lage en fin liten allegorie sammen.
Sjokolade soldater er vi... -
- produsert for å feire her -
- din bursdag, excellence... -
- og så forberedt på å bli spist.
Hvor mange har du? Fem? Seks?
Mer enn det, mamma.
Hvis du spør meg, holder han noe tilbake.
Og alle sammen med forskjellige mødre?
Noen ganger lurer jeg...
Mamma, vil du gi meg en Semmel?
Jeg kan se at han heller ikke vil svare.
- Mamma, mine barn... - Ja?
Modellene er gratis.
Å ja, de er gratis i alright.
Og jeg antar at det bare er en tilfeldighet at de alle er jødinner?
Ja, Hermine.
Det var det jeg leste i avisen, jeg fant ikke på det.
Du trenger ikke å finne på det, fordi avisen allerede gjorde det for deg.
Gratis, sier du?
Mamma...
Seks... Åtte... Ti... Hva?
Det er ikke noe poeng i å telle dem mor... Har jeg rett, Gustl?
Hva skal du gjøre?
Jeg skal til studioet og male,
Mamma. Jeg skal male.
Min gud, min gud.
Takk begge for en veldig fin lunsj.
Altfor, altfor mange barn.
Mamma...
Et barn er en gave fra Gud.
Hvem gud? Den jødiske?
Jeg ser dere begge i kveld...
Takk skal du ha.
Hva vil du ha til middag?
Gjett.
Vi venter på et svar.
Lapskaus.
Bli du aldri syk av lapskaus?
Mamma... Mamma... Mamma...
Kom...
Jeg må vise deg noe.
Det er meg?
Så å si.
Og... XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX
Din tilstand har stabilisert seg.
Vi bør aldri-mindre fortsette med kvikksølv.
Å Gud, må vi? Det tar så mye ut av meg.
Men min kjære fyr, du er en idrettsutøver.
Rolf som du vet, jeg har barn... Faktisk stille noen få...
Er det noen risiko for at de kan være...?
At de har blitt forurenset?
Nei egentlig ikke
Det er alltid en risiko åpenbart, men det er en ganske liten en.
Du vet at halvparten av mannens befolkning i denne byen er syfilistisk...
Hvis det ikke var du, ville det være noen andre.
Jeg skjønner.
Så arbeidet ditt går bra?
Hvordan er moren din?
Bad.
- Din søster? - Verre.
Du kan få dem til å bli kjent med deg?
Jeg ville ta vare på alt.
Nei. Jeg bør foretrekke å ta vare på dem selv, takk.
Vel, vel, herr Klimt, her er du igjen.
Alas min venn, det kan ikke ha rømt din varsel
at Wien ikke lenger er hva det var.
Faktisk har det ikke vært veldig lenge i Wien.
Er det ikke rart,
Når ministeren tar det på seg selv for å redusere statlige tilskudd til kunst...
Og noen ganger eliminerer dem alle sammen,
Du fortsetter å motta støtte fra de mest usannsynlige kildene.
Du ble valgt av den utvalgte
hvis du tilgir ordspillet.
Du ble valgt av eliten...
Beklager, en annen ordspill.
Du overførte din troskap til privat virksomhet akkurat i tide.
Det rike borgerskapet pryder deg.
Og du føler deg tydeligvis den samme måten om dem.
Jeg begynner å føle at vennen vår ikke ser positivt ut på ideen.
Du vil ikke selge den?
Det er ikke ferdig.
Men Klimt,
hvis vi skal tro på at ikke en av dine malerier er ferdig.
De er ikke!
Vel, hva kan jeg si?
Det er din maleri, og du må bestemme hva du vil gjøre med det.
Vi snakker det igjen en gang til, jeg stoler på det.
Men nå, hva sier vi tar en liten omvisning på Klimt-museet?
Det er bare rett og slett fantastisk.
- Ganske ganske bemerkelsesverdig. - Hele verden.
Hva slags verden vil du si?
- Hvor er Klimt? - Han dro som alltid.
Klimt skulle etter min mening ikke male noe annet enn landskap.
Jeg drømte også om deg.
I denne drømmen var jeg gift med en veldig, veldig gammel musiker.
Gamle og rike, va?
Nei. Ikke rik.
Han var en pensjonert kaffebytte servitør.
Alle kalte ham professoren.
Tenk at han låst meg inn i et stort rom...
Og hver kveld...
Han tok meg med en annen mann.
Og så hver kveld elsket jeg en ukjent person.
Serena.
Har du vært her hele tiden?
Jeg tror jeg skal si, "Jeg har nettopp ankommet".
- Bedre på den måten, nei? - kanskje...
Hør, hvis du har kommet om portretet ditt...
Jeg er redd jeg må bekjenne at jeg ikke har gjort mye arbeid på det siden vår siste sittende.
Nei. Jeg har ikke kommet om portretet.
Det er noe jeg så her inne om dagen... Ganske tilfeldig.
- Har du noe imot? - Nei.
Voila... her er det.
Hvem er dette?
Det virker som om du vet veldig godt hvem det er.
Å ja? Hvordan vet jeg?
Intuisjon.
Ja... Ja, det vet jeg faktisk.
Lea de Castro... Jeg skjønner...
Vel, jeg må gå.
- Så snart? - Ja, så snart.
Jeg vil forlate deg til modellene dine.
De virker ganske skremmende naken.
... til tider er de.
Nyt deg selv.
Jobb bra!
La oss jobbe.
Så er du sur på meg?
Nei, det er du ikke.
Takk... stødig nå...
Du har ikke gjort en rendezvous med henne?
Snu ansiktet litt...
Men nei, men nei, men nei.
Er hun fortsatt i Paris?
Veldig stille...
Noen ganger lurer jeg på om den virkelige Lea selv eksisterer.
Flink.
Jeg vil gifte meg.
Er du seriøs?
Nei. Ja, faktisk ja og nei...
Et gratis ekteskap.
Jeg har fått et nytt nytt for deg.
Du har nettopp hatt et barn.
- Ei datter. - Hva? Nei!
Med hvem?
Mizzi.
Jeg har en datter?
Ja.
Jeg har en liten datter.
- Ja! - Det er fantastiske nyheter!
Gustl!
Lille røde hette er bestemor
hadde en kjærlighetsaffære med en ulv...
Så datteren hennes ble født... halv ulv og halvt menneske.
Hun ble en ulv da hun vokste opp.
Så det var hun som svelget liten Red Riding Hood.
Da hun gjorde det, sang hun en sang...
Fra lammene foretrekker jeg hodet.
Fra menneskene foretrekker jeg bunnen.
Halsen er det jeg liker best av kyllingene.
Deres ro er det jeg liker best med kaniner.
Mizzi, det er meg...
- Vil du se henne? - Selvfølgelig.
Hun er der inne.
Nei... Jeg vil ikke.
Hvorfor ikke?
Jeg burde foretrekke å ikke bare for øyeblikket.
- Hun biter ikke. - Jeg vil se henne når hun er eldre.
Som du ønsker... Herr Klimt.
Hva har du der?
Det er bare en gave fra noen... i en svært dårlig smak.
En gave fra noen i en dårlig smak.
Gustav, jeg må snakke med faren din.
Gå og spill på gården!
Kom igjen kom igjen.
Herr Klimt.
Min far kom for å se meg.
Han ønsket å snakke med meg om...
Vel... du ser han...
Han ville...
Han trenger penger?
Oh, nei... nei.
Nei, det handler ikke om penger han...
Han vil at barna skal bli tatt opp i den jødiske troen.
Fine, så lenge han tar vare på det.
- Du er ikke sjokkert? - Nei hvorfor?
- Jeg trodde du var katolsk? - Jeg er ingenting i det hele tatt.
Men hvis din far ønsker å underholde seg selv
ved å sette Guds frykt inn i sine barn
og du er ikke imot det, det er greit for meg.
- Hvilken lettelse. - En lettelse?
Vel jeg... Jeg var ikke sikker på hvordan du ville reagere.
Takk Herr Klimt... tusen tusen takk.
Gustl!
Gustav!
Gustl!
Jeg har fortalt deg en gang, jeg har fortalt deg tusen ganger.
Neste gang får du mer enn et slag.
Hva er han gjort?
Det er noe galt med den gutten.
Han foretrekker å leke med en liten chink.
- Han vet at han er forbudt til. - Hvorfor er det forbudt?
Herr Klimt.
Jeg spør deg et spørsmål.
Vel du vet...
Vi vet ikke hvor de kommer fra.
Kina?
Du kan være veldig grusom.
Beklager, men jeg må forstyrre deg.
Ikke nå Midi, vær så snill.
Du er sint, irritert, trist.
- Jeg er også sen. - Jeg må snakke med deg.
- Ingen i morgen. - Har du sett bildene?
Du ble etterfulgt av en fotograf.
Du kan ses ganske tydelig,
Det er ingen tvil om at du sashaying gjennom Wien med et maleri under armen.
Kjære gamle Gustl, stjeler sitt eget maleri.
Hva?
Faen!
- Jeg betaler dem tilbake. - Og hva vil du bruke for penger?
- Jeg har ingen anelse. - Gustl, Gustl...
Jeg gir ikke en dritt om de kritikerne...
Og akademikerne.
De kan ta sine shitty små meninger og deres skitne små teorier...
.. og skyve dem opp sine skitne, små assholes...
Å, jeg har aldri sett lille Gustl så sint.
Jeg bryr meg om de som kjøper arbeidet mitt.
Og tro på meg, jeg lover deg,
de menneskene jeg skal tilbakebetale.
Ja, jeg ler.
Beklager Gustl.
Jeg ler fordi jeg vet at du virkelig mener det. Det er en vits.
Tror du det er en vits?
Lille Gustl er vant til å få sin egen vei. Det er det som er så morsomt.
Å fortelle deg sannheten Midi.
Å fortelle deg sannheten jeg... Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Dine venner vil rydde opp etter rotet ditt. De gjør det vanligvis.
Takk, Midi.
... Gustl!
Kysser hvor som helst, men på leppene er som å røyke uten å innånde.
Jeg vil huske det.
Jeg må jobbe.
Ikke bekymre deg, jeg går.
Ah, ikke!
Ja!
Hvor er du?
Eller for den saks skyld, hvem er du?
Jeg ventet ute.
Så møtte jeg fitte.
Så jeg fulgte henne her inne ved bakdøren.
Hvorfor er du ikke i Paris?
Paris?
Paris er langt unna.
Jeg merker at du ikke har bedt om nyheter om Mademoiselle Lea.
Å, mener du den falske Lea?
Hun er den du er forelsket i.
Eller har jeg det galt?
Jeg ville ikke vite det.
Kanskje er de begge falske.
Både?
Alle tre av dem. Hvem kan fortelle?
Duke Wollf Helenia, du vet...
Han er en wiener til spissene på sine manikyrte fingernegler.
Han elsker bare imbroglios.
Han elsker å sette katten blant duene.
Så...
Så?
Hvorfor går du ikke til henne siden hun venter på deg.
Du sa 'hun', ikke 'de'.
Jeg vet, vanskelig er det ikke?
Nå må du unnskylde meg.
Vel, vel se hvem som er her.
Jeg ventet deg.
Egentlig var det ikke du jeg ventet på.
Det var ham.
Å hei, hei.
Oh, min stakkars venn.
Jeg kan se at du er helt discombobulated.
Du har min sympati.
Men kom inn. Kom inn.
Vennligst kom inn.
Bonsoir, Monsieur.
Bonsoir.
Hvor er Lea?
Det er ingen her...
Jeg mener ingen, men meg og deg og din doble.
Er det noe jeg kan tilby deg?
Gjør dere hjemme.
Dette er mitt hjem, vet du? Det er mitt studio.
Jeg leier den fra tid til annen til hertugen eller til en av hans bekjente.
Eller kanskje jeg burde si medmennesker?
Hvor er Lea?
Sett deg ned min venn, sett deg ned. Det er stoler for alle.
Tilgi meg, jeg har et minne som en sikt.
Skål, godt helse...
Og jeg kan ikke synes å huske noe i det hele tatt om dårlig Lea.
Vent selv om.
Jeg har det du kan ringe mnemotekniske hender.
Hvorfor forhører vi ikke dem?
Nå hvor har saksene mine til?
Du holder dem, kjære Melies.
Ah, ja, det er jeg. Ok, la oss se.
Lys.
Lea.
Det er Idiotisk!
Det er bare idiotisk.
Det kan være at jeg er en imbecile...
Idiot betyr at du selv er lukket, en fanget av deg selv, av dine "følelsesdata".
Og en imbecile er noen som ikke har noe fornuft...
Hva med han?
som kan uttrykkes i mindre enn tre ord...
- Hvordan kan du si det? - Jeg sier det fordi det er sant.
Kan jeg bli med deg?
Ah, Schiele. Det er deg. Ja takk.
De sier at du har funnet en ny kinesisk stil.
Har du en blyant?
Jeg vil tegne første linjen, og du tegner den neste og så videre.
Hvem vinner?
Ingen.
Hvem er tegning er dette, din eller min?
Vet du hva de unge sier?
De sier at du må stå utenfor historien.
Denne historien er et mareritt.
Og det er absolutt ingenting annet å si om det.
Og hvem er de?
Jeg vet ikke. De høres ut som filosofer.
Bortsett fra de sier filosofi er søppel.
Ja, selvfølgelig.
Nyhetsdamer og herrer
Nyheter om krigen.
Nyheter fra forsiden.
Schiele!
Du er her inne - utenfor er virkeligheten!
Her er det kaffehusfilosofi!
Ingenting annet enn skummel kaffe!
Ro deg ned.
Hva er det du leser?
Dante.
Og du finner Dante nyttig, gjør du?
Og hva har det å gjøre med deg?
Ingenting. Ingenting...
så veldig lei meg for å ha...
Faktisk finner jeg det nyttig.
Skjønner, skjønner.
Her er du professor.
Kan jeg tilby deg noe?
Nei, takk, professor. Jeg har fått nok til å drikke denne kvelden.
Jeg er ikke professor, hr. Klimt.
Jeg er ingenting.
Nesten ingenting.
En gang i gang gjorde jeg faktisk det som Klaus gjør nå.
Jeg visste at jeg hadde sett deg før.
Jeg heter Hugo...
Hugo Moritz.
Til din gode helse.
Jeg har brukt tretti år på dette bordet og lyttet til disse herres drivel.
Hva er skjønnhet? Hva er grimhet? Hva er funksjon?
Alt er vakkert alt er styggt
ingenting er funksjonelt.
Til din gode helse, sir.
Politiet har bare forlatt, og de er på det igjen.
Virkelig disse herrene begynner seriøst å komme på nervene mine.
I dag ville jeg ha hatt dem slung ut på deres backsides nå.
Kom, la oss være av.
Jeg tror jeg kommer hjem.
Tull! Altfor sent for å være, altfor tidlig å gå.
Kom, jeg bor rett over veien.
Ta med glasset ditt.
Som jeg sier, er det bare et spørsmål om å krysse gaten.
Og vær så snill å ikke bekymre deg om regningen,
det er alt tatt vare på.
Jeg har en permanent fan her.
Jeg stoler på røkelsen gjør deg ikke bekymret.
Min sønn kan rett og slett ikke leve uten det.
Nå, hvis du vil unnskylde meg et øyeblikk, må jeg kle på meg.
Egentlig tror jeg jeg burde være på vei, men jeg kan finne...
Å nei, nei nei nei. Jeg vil ikke høre om det.
For sent Herr Klimt, for sent.
Her er det lille geni av familien.
Thomas er en stor beundrer av deg, Herr Klimt.
Han er heller ikke helt annerledes enn deg.
For han representerer også en viss utvikling i den kunstneriske prosessen.
På bare femten år
han har gått fra å skrive musikk som var nesten arkaisk...
Til musikk av ypperste modernitet.
Spill oss noe, Thomas.
Du skjønner hva i dag vi vil ringe tidlig musikk...
Og nå... Thomas!
Det holder.
Nå begynner det å bli veldig oppdatert.
Og nå total modernitet.
I sine siste komposisjoner har han faktisk gått utover moderniteten.
Utover alt.
Deretter kommer hele sirkelen.
Det er alt for denne kvelden.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg til døden.
Kom kom... kom med meg...
Kom... Jeg elsker deg...
Der borte.
Ja.
Mitt navn er Anna.
Ok.
Moritz, er han din mann?
La oss si at han er min leverandør.
Jeg skjønner.
Ikke vær for vanskelig på ham, den dårlige tingen.
Og gjør du det hver kveld?
Ja, hver natt.
Vi var ment å gjenskape maleriet ditt,
Vi var ikke vellykkede, så han er ikke glad.
Nei.
Hvor forsvant du til? Du skremte meg.
Jeg ville glemte at jeg hadde en rendezvous med en dame.
Ah, der er hun.
Hun ønsket å komme. Egentlig gjorde det også.
Jeg ville at du skulle vite.
Mizzi, hvordan har du det?
- Du vet at vi er et par. - Gratulerer.
Se, jeg fortalte deg.
Du er ikke sint?
Nei, hvorfor skal jeg bli sint?
Hva er det med henne?
Ingenting. Hun har alltid vært sånn.
Der er hun den mystiske dame.
- Professorens kone. - Professorens kone?
Thomas er professorens kone!
Tubby lille Mozart!
Så hvem er hun?
En klient.
Det er en annen hver kveld.
Du forstår?
Ja.
- Det er fantastisk. - Er det ikke.
Vi har ikke fått det riktig, men vi er nesten der.
Hovedproblemet er å finne den nøyaktige fargen
som vil hjelpe oss med å oppdage baciller.
Vi får det til slutt.
Det er veldig vakkert.
Åh, det er bedre enn det. Det er hjelpsomt.
Takk, Rolf.
Kom tilbake når du vil, jeg er her hver dag.
Nå...
Det er noe annet...
... Jeg vil gjerne vise deg.
Ja takk.
Herr Klimt.
Tider er harde.
Å ja...
... Det er egentlig meg.
Jeg tenkte bare hvor lenge det har vært siden siste gang vi kjørte inn i hverandre.
Vel, vi er alle veldig opptatt for øyeblikket.
Opptatt i Kulturdepartementet?
Du knuller alt.
Vel, det er du feil.
For øyeblikket er oppgaven vår forhindret folk i å skape noe.
Som tro meg,
tar mye mer energi enn å hjelpe dem med å skape noe.
Men hvorfor forteller jeg alt dette?
Jeg jobber ikke lenger for Kulturdepartementet. Jeg jobber for Finansdepartementet.
Skatter du ser.
Og jeg skal advare deg om at de begynner å interessere deg
Si meg bare ut av nysgjerrighet.
Et maleri, et portrett sier, hvor lang tid tar det deg?
Ser du på min økonomi?
Ja, jeg er redd jeg er - unnskyldninger.
- Akkurat her. Akkurat nå? - Ja, igjen. Unnskyld, igjen.
Finner du det i det hele tatt merkelig at vi har kjent hverandre alle disse årene
og jeg vet fortsatt ikke navnet ditt?
La oss holde det på den måten skal vi for øyeblikket?
Jobber du fortsatt for hertugen?
Hertugen?
Mademoiselle De Castros velsigner.
Merkelig, så ham akkurat den andre dagen.
Han ba meg om å betale ham et besøk.
Siden ulykken blir han ikke så mye som han pleide å.
For å fortelle deg sannheten inviterer han deg ikke virkelig, han kaller deg.
Og det jeg oppdaget var at det er deg han er ute etter.
Han ba meg om å få et ord med deg og...
Jeg skulle si "invitere", oppfordre deg til å se ham.
Du trenger ikke engang en avtale.
Han kommer aldri hvor som helst i disse dager. Her er adressen hans.
Nå må du unnskylde meg.
Ja, ja, ja.
Jeg har sett deg.
Er alt i orden?
Ja, alt er bra.
Du snakket med deg selv.
Nei, nei, nei jeg var...
Åh, husk meg. Paris Melies? Jeg var deg.
Herr Klimt, de venter på deg.
Lea.
Lea, hvor er du?
Hvem er du?
Du vet at det aldri slutter å underholde meg...
... for å se hvor lett folk vil falle inn i mine små feller.
Feller som er tross alt knapt hva du vil kalle Machiavellian.
Eller skal ordet være mephistophelean?
Eller til og med Angelic.
Som jeg må si ville være mitt eget ord for det.
Uansett, her er du.
Du har falt hodestups inn i fellen min.
Det er en ganske enkel, liten felle.
Spesielt for en mann som deg.
En "damemann", så sier de...
Hvis du visste hvor ofte jeg har blitt spurt det pinlige spørsmålet ..
- og jeg er fristet til å kalle det for et dumt spørsmål.
Bortsett fra at det ville vært ekstremt ulydende for deg, ville det ikke?
Men hva jeg hører, er du en ganske ærlig og rettferdig type.
Driver ikke med tullskap og den slags ting.
Og jeg må si at det er ikke mitt første inntrykk av deg.
Og når har alt dette skjedd?
Hvor gammel er Lea?
Hun er ikke gammel min venn, hun er død.
Myrdet.
Myrdet i sengen hennes, hvor ellers?
Jeg trenger et glass vann.
Det var selv de som sa at jeg gjorde det.
Ingen kunne bevise noe selvfølgelig.
Jeg kunne ikke ha tenkt meg å ende mine dager i en fengselscelle.
Det var deg jeg var med for en liten stund siden, var det ikke?
Jeg vet ikke.
Jeg tror virkelig det var deg jeg var med.
Hvorfor overrasket det deg, min kjære Herr Klimt -
- at det er så mange forskjellige Leas?
Hvorfor lurer du på hvem som er den virkelige?
Du har også dobler.
Er du den virkelige Klimt?
Kanskje du bare er den siste.
Det var den!
Dårlige nyheter fra fronten!
Dårlige nyheter fra fremsiden!
Gud bedre! Kan det virkelig være? Gustav Klimt?
Takk skal du ha.
Nei nei. Det er ikke nødvendig å takke meg.
Jeg er beæret, Herr Klimt.
Egentlig mest beæret for å være til hjelp for deg.
Men jeg vedder på at du ikke husker meg?
Nei
Herr No. Det er meg!
Selvfølgelig! Herr Otto Messerschmitt von Ommit.
Nøyaktig så, kjære herre. Nøyaktig så.
Herr No.
- Er det noe jeg kan gjøre for deg? - Nei.
Vel, la oss i det minste spasere litt sammen.
- Ingenting ødelagt, formoder jeg? - Nei.
- Vel, jeg følger deg hjem. - Nei.
- Jeg vedder på at du forakter meg. - Nei.
Nei nei nei nei nei. Det riktige svaret er, ja.
Alle forakter meg. Og det har de alltid gjort.
Men det er absolutt ingenting jeg kan gjøre med det.
Jeg kan rett og slett ikke motstå å si nei.
Faktisk er hele karrieren min bygget på dette...
... min naturlige tendens til å si nei.
Til hvert spørsmål jeg alltid blir spurt.
Og er det sant at du stemte imot meg for Kunstskolen?
Det er korrekt.
Det var takket være meg at du aldri ble utnevnt til professor.
Og du stemte nei i alle juryer for alle konkurranser jeg noensinne søkte på?
Nøyaktig sånn. Jeg og mitt beryktede nei.
Likevel må du innrømme at uten meg og min 'nese' -
- ville Wien nå vært en kirkegård av heslige monumenter.
Heslige fordi de er vakre.
For mye skjønnhet er etter min mening langt verre enn for lite.
Nei, vi har rett og slett ikke plass til så mye skjønnhet.
Den gamle må bli uendelig revet -
- for å gjøre plass til det nye.
Jeg presenterer stolt Marco Polo.
Min neste sang er dedikert til noen -
som tilfeldigvis hører på oss akkurat nå!
Til en flott artist!
Farvel min lille vaktmann...
Farvel, kanskje lykke med deg...
Alt er over.
Alt over?
Ave Maria...
Be for oss.
Sørgfulle mor.
- Blomster. - Be for oss
Be for oss fra himmelen...
Døden er rundt oss.
Så forferdelig.
Er det ikke synd med dette været, Gustav?
Ja, det er det.
Og jeg planla en kostymeinnredning til det fancy kjoleballet.
Se, jeg har funnet dette.
Er det ikke vakkert?
Men på grunn av været -
- har de bestemt seg for å avlyse Primavesi-maskeradeballet.
Midi?
Hva er klokka?
Sent, jeg er sikker.
Stakkars Gustav, han vet ikke hvor han er. Han er fortapt.
Ja, hun er her. Det er min overraskelse.
Lea er her...
- Den virkelige Lea. - Jeg tror ikke vi noen gang har møtt...
Gjorde vi?
Jeg vet ikke.
Stakkars Klimt, -
- han vet ikke hvor han er.
Han er fortapt.
Skal du ikke kysse henne?
Hun er kommet så langt bortefra for å si deg adjø.
Der er du endelig.
- Jeg er så glad for å se deg igjen. - Og du.
Det er så mye bedre her, er du ikke enig?
Jeg prøver å finne veien ut.
Det er den veien.
Bare ta til venstre, deretter venstre igjen, fortsett å svinge til venstre -
Venstre, venstre, venstre... og så hei presto, du er der.
Hvem er du?
Mitt navn er Sylvia. Jeg er fortapt, akkurat som deg.
Liker du å gå deg vill?
Akkurat som deg. Alle leter etter meg, akkurat som deg.
Kom igjen, det er denne veien.
Vi må skjule oss.
Snakket du med deg selv?
Nei. Jeg snakket med ham.
Til et lik?
Og hva snakket dere to om?
Blomster.
"Hvem er du?" spurte nattevakten -
- 'Jeg kommer fra krystallrenhet' var mitt svar...
"Og min tørste Persephone var storartet...
Likevel hevder ditt dekret den tiden jeg bruker på å fly og snu...
- og snu igjen for alltid rett.
Jeg forakter det bleke cypress treet.
Søk ingen forfriskning på det det er Sylvan våren...
Men skynd deg mot den raslende elven Mnemosyne.
Hvor jeg drikker til søt Satiety.
Og der, dypper mine håndflater mellom knott og sløyfene i den store strømmen.
Jeg ser igjen som i druknende svømmeres drømmer...
Alle de merkelige severdighetene jeg noensinne så...
Og enda fremmede severdigheter som ingen har sett.
Oversatt til norsk av Jarli.